Trommerne er så sorgfulde min kære åh min elskede
mine tanker de vender sig mod dig
hvor er det blik jeg fastholdt med mit eget
på den dovne dag for så længe siden
bladene ligger døde på slagmarken
stanken af kød gør mig syg
jeg sov drivende våd
ormene spiste mit brød
luften var ladet med mænds stønnen
grønne er bladene på det gamle æbletræ
de sødt duftende forårsblomster
snoet i dit hår
smilet i dine øjne
et blødt græsstrå som ring.
- François! - Francesco!
François!
François. François ...
- Han er syg! - Hvad er der dog sket?
Han vendte tilbage fra krigen, fordi han er syg. Han er ikke en kujon!
- Min kære søn. - Kom.
Varme er brødene
der afkøles i vindueskarmen
til lyden af den klare rindende strøm
den rene gode lugt
af grove vævede lagner
de legende børns sang
trommerne er så sorgfulde
min kære åh min elskede
mine tanker de vender sig mod dig
hvor er det blik jeg fastholdt med mit eget
på den dovne dag for så længe siden
på den dovne dag for så længe siden.
- Francesco, hold nu op! - Kom nu!
Han har redet hele natten. På en pige, ikke på en hest.
-I morgen drager vi i krig. - Hvis vi vinder, får vi så pigerne?
Selvfølgelig, det er jo det, krige er til for.
Det er ved at være sent. Vi må forberede os.
- Krig er en alvorlig sag. - Hvor er du dyb, Bernardo!
Hvorfor?
Bernardo ...
Sikke en skam. Det er slut.
Ja, det er en skam.
Men jeg håber, vi får lov til at opleve endnu et daggry som dette.
Vores ungdoms sidste aften.
Er du klar over det?
Vi forsøger desperat at få den til at vare ved.
Vi burde have forhindret solen i at stå op.
Kom nu, Francesco!
Vent!
Lad mig være.
Vil du ikke nok?
Brødre!
Spedalske.
Ja, spedalske.
Nej!
Nej! Jeg vil ikke se dem!
Jeg vil ikke se dem! Få dem væk!
Nej! Nej!
Hvorfor er du ikke klædt på endnu? Hvad har du lavet?
Pica! Stop den tøsesnak!
Drengen skal i krig. Desuden forstår jeg ikke et ord.
Hvorfor skal jeg holdes udenfor? Tal ikke fransk, når jeg er her.
Ønskede du en kone, der talte som dig, -
- burde du have valgt slagterens datter.
Bravo, François!
Tilgiv mig, far.
Vent! Vi må tale sammen!
Hvad gør vi med alle de penge, vi tjener på krigen?
Der kan man se!
Han er sin fars søn, ikke, Pica?
- Vi kommer for sent til messe. - De venter. Hør, Francesco.
Af vejen!
Når du kommer til Perugia, -
- må du ikke glemme DeGolis lager bag markedspladsen.
- Han er lige så rig som paven. - Stol på mig.
- Og Francesco ... - Ja?
Husk fløjalteret i katedralen. Det kan spare os en formue i aflad.
Ja, krig er en smuk ting.
Det er min dødsmaske.
Drag af sted, Assisis sønner.
Gud er med jer!
Francesco!
Blomster på engen svajer blidt
alle små fugle synger en glædelig majdag ind
kaniner i plantagen løber legende rundt
alle de små skabninger smiler og er glade
min lille dreng
syng din glæde ud
jeg er dig nær min kære
min skat frygt ikke
du er indhyllet i kærlighed
du trøstes af en blid vuggevise
der får dit hjerte til at synge.
- Hvad laver han deroppe? - Der er Bernardones søn.
François! Pas på!
Francesco! Francesco!
Fugle synger sødt og stille
fra træerne i sagte vækst
blidt og kølende blæser brisen
på denne skønne dag
på engen er jeg
vandrer rundt som en sommerfugl
blomsterne fryder mit øje
på denne skønne dag
jeg ønsker at det varer evigt
livet er let på sådan en dag
jeg ønsker alle fred
på denne skønne dag
på denne skønne dag.
Francesco ...
Francesco, hvad er der?
Francesco, min søde Francesco.
Hvad sker der dog med dig?
Fortæl mig det. Vi har altid forstået hinanden.
Vi har altid stået hinanden nær.
Lad mig hjælpe dig, min skat.
Sid ned, sid ned. Tag dig en drink.
Forretningen går strålende. Livet er endelig normalt igen.
Nu vi taler forretning. Jeg har ting her, du ikke ser andre steder.
Se denne damask fra Provence. Er den ikke smuk?
Føl på stoffet.
Prøv at sammenligne med det fra Venedig. Det her.
- Se lige dine hænder. - Undskyld.
Finder jeg dit fingeraftryk på min silke, banker jeg dig gul og blå.
Dit lille svin! Tjenestefolk er som dyr.
- Hvordan har sønnen det? Bedre? - Ja, gudskelov.
Det har kostet en formue i messer, men han er ovre det værste.
Se nu her.
Han er lidt oppe nu. Snart kan han gå til messe. Se på det i lyset.
Kan du huske mig?
Jeg hedder Clare.
Folk siger, at du er gal.
Ved du det?
Da du drog i krig, sagde de, at du var prægtig og intelligent.
Nu er du gal, fordi ...
... fordi du synger som fuglene.
Du jager sommerfugle -
- og ser på blomster.
Jeg tror, du var gal før. Ikke nu.
Forstyrrer jeg dig? Så går jeg.
Se. Han taler med hende.
Lovet være Gud.
Det var det, der var galt med ham. Han trængte til en kvinde.
Du ser altid så klodset på tingene.
- Hans hjerte vågner. - Kald det, hvad du vil.
Knægten trænger til en kvinde. Derfor har han været så underlig.
Hvor er Clare en yndig skabning.
Men ikke noget godt parti. Hendes far betaler ikke brylluppet.
Men er det det, Francesco vil, finder vi nok pengene.
Ved du hvad? Jeg sætter ham i arbejde igen.
- Men ... - Ikke noget men! Du forkæler ham.
Francesco har god forretningssans. Han synes om det.
Deri ligner han mig. Det har han altid gjort.
Kom, så skal du se. Jeg fulgte dit gode råd.
Jeg købte, købte og købte, -
- og nu bliver vi rige.
Jeg forbander krigen, fordi du blev syg, -
- men den var en velsignelse for forretningen.
Kom, så skal du bare se.
Det vil få blodet til at rulle raskere i dine årer.
Bedre end den medicin, kvinderne giver dig.
Ikke sandt? Kom nu.
Se der, Francesco. Har du set det?
Og så taler folk ondt om krigen.
Kom, nu skal jeg vise dig det.
Ved du, hvordan det begyndte? Med krigsleverancerne.
Efter krigen solgte soldaterne deres rov.
Så solgte de udplyndrede alt for at finansiere genopbygningen.
De forærede praktisk talt tingene væk.
Nu jeg vise dig det. Se her.
Se ... Francesco.
Har du set det?
Familiers arvestykker. Folk med titler.
De lå på knæ for mig. Det kostede næsten ingenting.
Og det er kun begyndelsen. Der er meget mere.
Vi har penge nok til at fremstille selv med 200 arbejdere.
Farvere, vævere ... Se selv. Det tilhører også dig. Glem ikke det.
Gud velsigne herren i dette hus
må han blive flot og hun blive køn
ringe og spænder og klokker og sløjfer
en penny per rim er nok for mig
to penny per rim var det jeg sagde.
Ja.
Han inviterede dem med ud for at spadsere en tur!
Han førte dem ud i solskinnet, og der blev de hele eftermiddagen.
Ingen af dem arbejdede.
Og den idiotiske knægt lod bare stå til.
Han har det ikke fra mig. Der er ingen sindssyge i min familie.
Jeg har fået nok af dine fine fornemmelser.
Du er ikke i Provence nu. Du skal ikke spille fin dame her!
Du har ødelagt ham. Forkælet ham med dine franske manerer.
Han er en lallende idiot. Der må gøres noget.
Men ikke af dig.
Du er et dumt, stædigt, vulgært uhyre. Det er, hvad du er!
Forstår du ikke Francescos behov?
Han er desperat.
Han skal nok få kærligheden at føle!
Det er typisk dig. Du behandler ham -
- som en af dine ansatte, som du kan trampe på.
- Men sådan er Francesco ikke. - Ikke?
Nej.
Alle Assisis fædre og mødre misunder os vores søn.
Han er følsom og intelligent ...
Er det det, Assisi misunder os?
Nu går du for vidt!
Min søn, gal eller ej, skal ikke opføre sig på den måde!
Har du ingen respekt for mig?
- Fra nu af adlyder du mig! - Du slår ham ihjel.
Gør du ikke det, -
- banker jeg dig sønder og sammen!
Er det forstået? Er det?
Og fra i morgen går du med os til messe.
Om jeg så skal slæbe dig derhen som en hund!
François?
Nej!
Hvad er der galt?
Nej!
Nej.
Broder Sol og søster Måne
jeg ser jer sjældent
og hører kun sjældent jeres sang
fordybet i selvmedlidenhed
broder Vind og søster Luft
luk mine øjne op
for renhed og skønhed
så jeg kan se
herligheden omkring mig
jeg er Guds skabning
jeg er en del af ham
jeg kan mærke at hans kærlighed vækker mit hjerte
broder Sol og søster Måne
nu kan jeg se jer
jeg kan høre jeres sang
så forelsket i alt hvad jeg ser.
Det er min!
Den her. Det hele. Og den her.
Af vejen! Hvor er han?
De vil aldrig gøre jer lykkelige! Smid det hele væk!
Brænd det, brødre. Det hele!
Du!
Han ved ikke, hvad han gør. Vær tålmodig!
Far! Far! Jeg vil dele min glæde med dig.
Vores skatte findes i himlen, ikke her på jord.
Vær ikke en slave af ting. Smid det hele væk!
Gør som jeg. Det er helt enkelt.
Vær fri.
- Far! - Nej!
Nej!
- Hold op! Hold op! - Din tyvagtige galning!
Nej! Nej, brødre!
Rør ikke den silke! Smid den i rendestenen!
Smid alt væk! Det gør jer bare ulykkelige. Se blot på min far!
Stille, din idiot!
- Tilkald vagterne! - Se, hvor han lider!
Jeg vil se ham hængt på torvet!
- Det er Pietro di Bernardones søn. - Hvad?
- Han er blevet vanvittig. - Går det først op for ham nu?
Tilkald hellere vagterne.
Han er blevet vanvittig.
Hvad er der nu med dig, Bernardone? Er du også blevet gal?
Retfærdigheden skal ske fyldest. Her, foran hele Assisi!
En anklage ville hjælpe.
Hvad har mænds retfærdighed med mig at gøre? Kun Gud er min dommer.
Desværre er han her ikke til at hjælpe.
Hvorfor går I ikke til biskop Guido?
Jeg afbryder ikke mit måltid på grund af familiespektakler.
Hvilket kætteri! Sig, jeg er ude. Eller at jeg beder.
- Hele byen er her. - De kræver kirkens indblanding.
Det er en frygtelig skandale.
Du godeste!
Fasten er lige slut, og jeg får stadig ikke lov at spise.
- Men Deres Nåde ... - Hold maden varm.
Kan man nu ikke engang få lov til at spise i fred?
Af vejen! Biskoppen kommer.
Pietro di Bernardone! Det her går ikke!
Hvor vover De at forstyrre midt i bønnen!
Hvad er der i vejen med Dem?
Det er ikke min skyld. Det er ham, den tosse.
Ja ...
... det er mig.
Min sjæl er i Deres hænder.
Hvad?
Forsøger De at lave ballade?
Er det en sammensværgelse, der skal berøve kirken sin autoritet?
Det er intet imod det, han har gjort imod mig.
Jeg har, ved Gud, givet ham alt.
Jeg har opdraget ham, givet ham tøj ...
Spørg hvem som helst.
Han har ikke manglet noget, siden han blev født.
Men i dag smed han alle mine ejendele ud ad vinduet.
Selv mine pengekasser åbnede han.
Smidt ud til en samling banditter.
Års hårdt arbejde og selvopofrelse -
- blev bare smidt væk!
Hvad siger De til de beskyldninger?
De er vel tilstrækkelig intelligent til at forstå, -
- at kirken må straffe enhver, der forstyrrer lov og orden.
En mand som De er en skændsel for samfundet.
- Han er enten kriminel eller ... - En, der søger lyset.
En, der befinder sig i mørke.
Jeg befandt mig i mørke.
Men broder Sol oplyste min sjæl.
Og nu står alt klart for mig.
Som det gjorde for Dem, da De valgte den hellige dragt, De nu bærer.
Vil De gerne være præst?
Mig?
Nej.
Det er jeg ikke værdig til.
Hvad er det så, De vil?
Være lykkelig.
Jeg vil leve som fuglene på himlen.
Jeg vil opleve den frihed og renhed, som de oplever.
Resten er mig ligegyldigt.
Ligegyldigt, tro mig.
Er livets mål dette kærlighedsløse slid, er det ikke for mig.
Der må findes noget bedre. Det må der.
Mennesket er en ånd.
Han har en sjæl.
Den ønsker jeg at genfinde. Min sjæl.
Jeg vil gerne leve.
Jeg vil leve på markerne. Vandre over bakkerne.
Klatre i træer, svømme i floder.
Føle jorden under mine fødder.
Uden sko, uden ejendele.
Uden de skygger, vi kalder tjenestefolk.
Jeg vil være tigger. Ja!
Ja, tigger.
Kristus var tigger.
Og de hellige apostle var tiggere.
- Jeg vil være så fri, som de var. - Men Deres Nåde ...
Selv tiggere viser deres fædre respekt.
Jeg er ikke din søn mere.
Hvad?
Det, der fødes af kød, er kød.
Det, der fødes af ånd, er ånd.
Jeg er nu genfødt.
Far, jeg vil give dig alt det tilbage, der tilhører dig.
Dit tøj.
Dine ejendele.
Ja, selv dit navn.
Der er ikke flere fædre.
Der er ikke flere sønner.
Og alle, der har forladt huse, der tilhører brødre eller søstre -
- eller fædre eller mødre eller børn -
- eller marker for vor himmelske faders skyld, -
- vil blive belønnet herfor i det næste liv.
Dæk ham til! Dæk ham til!
Kom og se!
Se på korsfareren.
Bernardo di Quintevalle?
Velkommen. Velkommen hjem.
Når jeg overrækker kejseren nøglerne til byen , -
- vil det ikke være passende at gøre det baglæns.
- Det er ikke en religiøs ceremoni. - Min kære guvernør ...
Otto af Braunschweig skal til Rom og krones som kejser.
Hvordan kan De sige, at det ikke er en religiøs ceremoni?
Guds veje er uransagelige, kæreste minister.
Og han har bestemt, at jeg ved denne lejlighed skal gå fremad.
Det er jo blasfemi!
Antyder De, at De kommunikerer direkte med Gud?
Silvestro, kom her!
Paolo.
Der er sket noget fantastisk. Gæt hvad?
- Hvad? - Bernardo er tilbage.
Han er lige redet gennem porten.
- Han ser fantastisk ud. - Ja!
Lad os ikke diskutere det yderligere. Alle får tildelt en plads.
Men De er jo her. Flere gader foran mig!
Kunne ikke være kommet på et mere passende tidspunkt.
Vi mødes i aften og fejrer det.
Hej, Bernardo! Hvad foretrækker du ved kyllingen?
Lår eller bryst?
- Han har ikke forandret sig. - Han prøver at genfinde sin ungdom.
Hvorfor ville han ellers vælge at fejre din hjemkomst her?
Korstog er ikke noget at prale af.
Hold op, Bernardo. Du er berømt. En krigshelt.
Du må have slagtet tusindvis af muslimer.
Hvor mange, vil du gætte på, du har dræbt?
For mange.
Hvor er Francesco?
- Han bor ikke i Assisi mere. - Det ved jeg.
Hvor er han?
Taler du stadig om ham? Vi har jo fortalt, at han er gal.
- Hvad mener du? - Tag dig ikke af ham. Han er fuld.
Francesco er da ikke gal, vel? Han har bare forandret sig.
Han er gal! Rablende vanvittig!
Kun en galning ville tro, at Gud selv har talt til ham.
- Gud taler til mange mennesker. - Hvor interessant.
Mener du, at Gud selv har bestemt, at San Damiano skal genopbygges?
San Damiano? Genopbygges?
- Er det der, han bor? - Det antager jeg.
Har han det godt?
En af jer har da vel opsøgt ham og talt med ham.
- I har da vel gjort noget. - Hør ...
Han er vores ældste -
- og kæreste ven.
Han har måske brug for hjælp.
Bernardo, hør på mig og ikke på Giocondo. Han er fuld.
Francesco er ikke gal. Måske er han helt normal.
Men som en af korstogets helte -
- må dit navn ikke kædes sammen med hans. Heller ikke vores.
Francesco har været os en god ven, -
- men vi har simpelthen intet til fælles mere.
Ønsker du at din drøm skal blive til virkelighed
så byg den langsomt men sikkert op
begynd i det små og byg den større
har man hjertet med skrider arbejdet frem
vil du leve et liv i frihed
giv dig god tid
gå langsomt frem
gør kun få ting men gør dem godt
enkle glæder er hellige
dag for dag sten for sten
byg videre på din hemmelighed
dag for dag vokser du også
du vil opleve himlens pragt
ønsker du at din drøm skal blive til virkelighed
så byg den langsomt men sikkert op
begynd i det små og byg den større
har man hjertet med skrider arbejdet frem
vil du leve et liv i frihed
giv dig god tid gå langsomt frem.
Francesco ...
- Har du det godt? - Glimrende, Bernardo. Og du?
Hør lige på mig.
Jeg vil gerne hjælpe dig.
Ord ...
Ord, Bernardo.
Der var en tid, hvor jeg troede på ord.
I alle de måneder i fængslet talte vi ofte om dig.
Vi var sikre på, at du var død.
Da de befriede os, meldte jeg mig til korstogene.
Det var i Jerusalem, at jeg hørte, du var i live.
Men rygterne overraskede mig.
Du skulle have forladt det liv, du engang satte så højt.
Du ledte efter et nyt formål, en ny mening. Du havde ret.
Det har jeg også prøvet. Men jeg fejlede.
Det er letkøbt at give korstogene skylden for den tomhed -
- og den utilfredshed, jeg føler.
Krigens rædsler og ødelæggelsen af vore idealer er en del af det, -
- men der er noget andet.
Min fortid og min opdragelse er ved at kvæle mig.
lntet af det betyder noget for mig mere.
Du ved bedre end nogen, at jeg ikke kan leve uden idealer.
Måske tager jeg fejl. Jeg burde være mere kynisk og glemme idealerne.
Derfor var jeg nødt til at tale med dig.
- Hvad er der galt? - Det ville være en god hjørnesten.
Stærk ...
... og ægte.
Hvor har du dem fra?
Et stenbrud i nærheden?
Ja, der er ikke så langt. Jeg kan vise dig det.
Tak, Bernardo.
Kom og lad dig selv opbygge som levende sten -
- til et spirituelt tempel.
Vær nu ikke så dum!
Jeg siger dig, Bernardo er et geni.
Han vidste, at du bare ville trække ham rundt som en cirkushest.
Så gå dog hjem!
- Vi er nødt til at få Bernardo med. - Så fortsæt.
Hør her, Bernardo. Paolo vil tale med dig.
Du skal overrække kejser Otto byens nøgler.
Det er en stor ære.
Du er den eneste, der kan slutte fred mellem guvernøren og biskoppen.
Hører du mig? Du må komme tilbage, Bernardo.
- For kejserens skyld. - Nej.
Jeg har intet at sige til en kejser, der myrder uskyldige.
Der er nu en del, man kan sige til en kejser.
Selv Francesco er enig med mig.
- Hvad skulle jeg sige til en kejser? - Ja, hvad kunne du sige?
Du kunne bede ham kaste sit scepter i mudderet.
Eller smide sine juveler i floder.
Så ville han se nye farver blandt småstenene.
Du kan sige: "Otto af Braunschweig, lad fuglene bygge rede i din krone."
"Lad himmelske vinde blæse gennem dine paladser."
"Hvad nytter dit liv, hvis dine rigdomme ikke giver fred i sindet, -
- og hele dit folk sulter?"
- Det burde du sige. - Lyt ikke til ham!
Hvis du vil sige den slags, må du blive her!
- I bliver begge brændt på bålet. - Stop det klynkeri.
Tænk på, at Francesco og Bernardo -
- lever mere i pagt med evangelierne end du og din advokatven.
Det var da dig, der lo højest af Francescos tossestreger.
Det er sandt, men jeg ler altid af ting, jeg ikke forstår.
- Har du mistet forstanden? - Jeg forstår dit dilemma.
Gå tilbage til Paolo, dit ynkelige dydsmønster.
Bare vent! Den sag afgør vi senere, Giocondo!
- Gå tilbage til klosteret! - Bare vent og se!
Farvel.
Giocondo!
Idiot!
Jeg sender dig ud efter Bernardo, og du kommer uden ham.
Hvor er Giocondo?
Tilbage! Tilbage!
Kast dit scepter i mudderet! Smid dine juveler i floden!
Lad fuglene bygge rede i din krone!
Hvad nytter dit elendige liv, når du stjæler fra de fattige, -
- myrder de uskyldige og samler skatte, mens dit folk sulter?
Hvad sker der?
Han må straffes!
Hvad har jeg gjort?
Jeg gjorde det! Jeg gjorde det, Francesco!
Francesco!
Vi kan forstå, min lærde ven, -
- at De har sluttet Dem til den statslige magts rækker.
Den forståelse bygger på en misforståelse.
Jeg har ikke sluttet mig til nogen.
Jeg har tilbudt byen min tjeneste -
- for at hjælpe med at slå San Damianos smitte ned.
Deres Nåde, -
- vi hører, at byens bedste unge mænd har samlet sig -
- i kontakten til dette excentriske samfund.
De genopbygger en hellig ruin af ren og skær kærlighed.
Er det en forbrydelse? De har kastet deres ejendele bort.
De har kastet vore ejendele bort. Det er en ganske anden sag.
Ja, det er det. Det er en sag for staten.
Hvis De mente, at Francesco ville starte et oprør, -
- burde De selv få ham dømt.
Jeg kan ikke fordømme hans ønske om at leve i fattigdom som Kristus.
Mist ikke modet. I det mindste er vi ikke tørstige, og vi er rene!
Tilgiv, og du skal blive tilgivet -
- og leve et jævnt liv.
- Fjern jer! - Flyt jer, idioter!
Forsvind, svin!
Hvad synes I om det her?
Tak, broder.
Du er ikke min bror.
For søster Fattigdom er vi taknemmelige
for broder Nød er vi taknemmelige
Gud vise dig nåde. Gud give dig fred, broder.
Kom.
Salige ere de sagtmodige, thi de skulle arve Jorden.
Salige ere de barmhjertige, -
- thi dem skal vises barmhjertighed.
Salige ere de, som stifte fred, -
- thi de skulle kaldes Guds børn.
Giocondo.
- Hvad er der galt? - Gud tilgive mig stakkels synder.
Gud tilgive mig stakkels synder.
- Gud tilgive mig stakkels synder. - Han hørte dig sikkert første gang.
Gå. Lad mig være alene.
Fortæl mig det nu.
Jeg kan holde resten ud.
Kulden og sulten.
Men der er dage og nætter, hvor jeg gladelig risikerer evig fordømmelse -
- for et øjebliks kærlighed.
Jeg ødelægger alt det, du bygger op, Francesco.
Jeg kan ikke fortsætte.
Det behøver du heller ikke.
Vi er ikke et præsteregiment, der har aflagt kyskhedsløfte.
Vi er bare en gruppe mænd, der simpelthen elsker Gud, -
- hver især efter bedste evne.
Hvis Giocondo finder, at savnet af en kvinde leder tanken bort fra Gud, -
- bør han gifte sig og få de børn, han har lyst til.
Du klippede ikke mit hår.
Du vidste, at jeg var svag. At det her ville ske.
Hvis alle aflagde kyskhedsløfte, ville menneskeheden uddø.
Mangfoldiggør dig.
Men med en hustru, husk det!
For søster Kyskhed ...
Søster Kyskhed!
... er vi taknemmelige
for broder Kærlighed
er vi taknemmelige
for søster Fattigdom
er vi taknemmelige
for søster Nød
er vi taknemmelige
er vi taknemmelige.
Francesco.
Clare.
Gud være med dig, Francesco.
Altid. Bed for mig.
- Nej. - Men...
De har arbejdet sammen med os. Lad os dele.
- Så er der mindre til os. - De er fattigere end os.
Fattige? De er sønner af godsejere. Af de rige!
Find brød i jeres egne hjem. Hvorfor stjæler I fra de fattige?
I Herrens øjne er vi alle fattige.
Herre, gør mig til et redskab for din fred
hvor der er fjendskab lad mig bringe kærlighed
hvor der er krænkelse lad mig bringe tilgivelse
hvor der er tvivl lad mig bringe tro
giver vi skal vi modtage
tilgiver vi skal vi tilgives
i døden genfødes vi
genfødes til evigt liv.
Francesco!
Clare!
Du skulle ikke være kommet. Men jeg vidste, du kom.
Jeg må fortælle dig noget. Hele verden må gerne vide det.
Fra dette øjeblik vil jeg leve som du.
Vis mig ikke bort, fordi jeg er en svag kvinde.
Jeg søger ikke forståelse mere.
Jeg ønsker at forstå.
Jeg søger ikke at blive elsket, jeg ønsker at elske.
Hvor der er sorg, -
- hjælp mig med at finde glæde.
Clare ...
Herre ...
Gør mig til redskab for din fred.
- Godmorgen. - Francesco.
Godmorgen. Må Gud være med jer begge.
Giv mig den.
Bliv her.
For os.
Ønsker du at din drøm skal blive til virkelighed
så byg den langsomt men sikkert op
gør kun få ting men gør dem godt
har man hjertet med skrider arbejdet frem
vil du leve et liv i frihed
giv dig god tid gå langsomt frem
gør kun få ting men gør dem godt
har man hjertet med skrider arbejdet frem
dag for dag sten for sten
byg videre på din hemmelighed
dag for dag vokser du også
du vil opleve himlens pragt.
Godnat, Deres nåde.
Altings fader lysets moder
gør menneskets liv lettere
Maria ved barmhjertighed Jesus ved glæde
hjælp os med at vinde kampen
der er en figur i skyen der drager mig
der er en lyd i den vilde vind der kalder på mig
der er en sang der skal synges med stolthed
jeg kan mærke at den er på vej
landet lider under en smerte der gør mig svag
i byen høres sorgfulde suk
mørkets skygge samler sig
jeg kan mærke at den er på vej
kærlighed til alle mennesker dvæler indeni
en ven af en ven vågner op
en jublende glæde bryder frem
jeg kan mærke at den er på vej
altings fader lysets moder
gør menneskets liv lettere
Maria ved barmhjertighed Jesus ved glæde
hjælp os med at vinde kampen.
Francesco!
Kom! Kirken!
Kom.
- Tag vand med. - Kald på Francesco.
Der kommer han.
- Hvad skete der? - Francesco! Se!
- Hvad skete der? - Biskoppens soldater kom.
De ville lukke kirken.
Det ville han ikke tillade. Han kæmpede og råbte på hjælp.
Han skreg og sparkede dem.
- Så skubbede de til ham. - Og kvalte ham.
Hvorfor?
Hvem kan nære -
- sådan et had til sådan en skabning?
Hvor har jeg fejlet?
Jeg må vide det.
Jeg må ... forstå.
Nogen må hjælpe mig med at forstå.
Nogen må hjælpe mig.
Og der er nogen.
Om Han vil.
Vand!
Det er smukt!
Se, hvem er det?
Der. Hvem kommer der? Lad os finde ud af det.
Francesco!
Du må ikke tage til Rom, hører du?
- Hvorfor må han ikke det? - Det er lige meget, Bernardo.
- Før ham tilbage til Assisi. - Det er umuligt, Paolo.
Hør på mig, Francesco. Ikke som din ven.
Jeg har ikke længere ret til at kalde mig din ven.
Men du må vende hjem til Assisi.
Nej.
Jeg må til Rom for at finde ud af, hvor jeg fejlede.
Hvor du fejlede? Spar dig selv den rejse.
Jeg kan godt fortælle dig, at du fejlede i alt!
Lige fra det tidspunkt, hvor du stak af fra krigen og dine mænd -
- og opførte dig som en galning for at dække over din fejhed.
Sig ikke den slags. Du er bare misundelig.
Og med god grund. Han fik alt det, jeg måtte arbejde hårdt for.
Rigdom, kvinder, position, popularitet. Selv Gud.
En morgen plukker du bare Gud ud af luften, -
- så let som man fanger en sommerfugl.
Det er for enkelt.
Hvis det, du siger, er sandt, -
- vil den hellige fader udpege fejlene i min tro.
Paven?
Tror du, du får foretræde for paven?
Se på jer selv, Assisis stolthed!
Snavsede og sultne er I.
Og på den måde håber I at komme i audiens hos paven?
Held og lykke, mine venner.
Paolo!
Du kunne hjælpe mig.
- Du ved, hvad der skal til. - Francesco!
Tag hjem. Jeg har penge nok til at få jer alle tilbage.
Hjælp mig med at komme i audiens.
Hvis det lykkes, og det gør det nok ikke, -
- så bliver det på mine betingelser. Forstået?
Naturligvis.
Gør plads for damerne, alle sammen. Gør plads.
Gør plads, alle sammen. Gør plads!
Læs det højt, præcist som det står skrevet her.
Du må intet ændre. Forstået?
- Francesco! - Undskyld.
Læs det ord for ord.
En mesterlig evangelisk strategi. Jeg tror næsten selv på det.
Du må gøre alle klart, -
- at du anerkender pavens enerådende autoritet.
Når du har fremlagt dit ærinde, trækker du dig tilbage.
Jeg har skaffet heste til os, så vi kan vende hjem til Assisi.
Når vi kommer hjem, vil jeg gøre alt -
- for at få dig forsonet med byen.
Hvorfor gør du alt dette, Paolo?
Fordi ...
... i jeres enfoldige tjenstiver -
- risikerer I at blive brændt som kættere.
Desuden vil jeg ikke have en martyr på samvittigheden.
De er eremitter fra Assisi. De kommer for underkaste sig Deres Hellighed.
Deres leder er Francesco.
En almindelig velsignelse for at stille biskop Guido tilfreds.
De har bedt om tilladelse til at tale.
Så tal.
Tal!
Hvorfor?
Se på luftens fugle.
De sår ikke og høster ikke.
Og samler ikke i lade.
Og vores himmelske fader giver dem føden.
Hvem af jer kan ved bekymret tanke -
- lægge et minut til sit liv?
Eller en fod til sin højde? Hvorfor bekymre sig om rigdomme?
Tænk på markens liljer.
De arbejder ikke og spinder ikke.
End ikke Salomon i al sin pragt var klædt som en af dem.
Hvor er I svage i troen. I spørger: "Hvad skal vi spise?"
"Hvad skal vi drikke? Hvad skal vi klæde os i?"
Alt dette søger hedningene jo, det behøver I ikke.
Søg først Guds rige og hans retfærdighed, -
- så skal alt det andet gives jer i tilgift.
Hvad er det, han siger?
- Det er Matthæus. - Hvor vover han at belære os?
Saml jer ikke skatte på jorden, -
- hvor møl og rust fortærer, og hvor tyve bryder ind og stjæler.
Men saml jeres skatte i himlen, -
- hvor der hverken er rust -
- eller møl -
- eller tyve, der stjæler.
For hvor din skat er, -
- der vil dit hjerte også være.
- Så er det nok! - Anhold ham!
- Ud! Tilkald vagterne! - Blasfemi!
Ud! Ud!
I lidettroende!
Ingen kan tjene to herrer.
Han vil enten hade den ene og elske den anden.
Eller holde sig til den ene -
- og ringeagte den anden.
I kan ikke tjene både Gud og mammon.
Francesco!
Paolo.
Tilgiv mig. Du gjorde dig så stort besvær.
- De følger også med. - Nej, han er ikke sammen med os.
- Sig, at du ikke er sammen med os. - Sig det nu.
Jeg er sammen med dem.
Så følges De med dem. Stille!
Kom så.
Deres Hellighed, jeg beklager. Tilgiv denne skændsel.
Vi havde fået fortalt, at det var en ydmyg gruppe af eremitter.
Skal vi aflyse audiensen? Ønsker De at trække Dem tilbage?
Deres Hellighed.
- Hvor er han? - Hvem, Deres Hellighed?
- Hvor er den mand? - Vagterne anholdt ham.
Bring ham tilbage! Bring ham herind!
Øjeblikkeligt!
Hvad er det, De ønsker?
Jeg har ofte iagttaget lærkerne -
- på markene, der omgiver mit hjem.
De er ydmyge, beskedne skabninger, -
- der kun har brug for en dråbe vand -
- og nogle få bær -
- for at overleve og flyve højt mod himlen.
En dag faldt tanken mig ind, at også vi kunne være lykkelige, -
- hvis vi stillede os tilfreds med en smule, som lærken.
Hvis vi kunne leve i sang og taknemmelighed over for Herren.
Derfor kom vi til Rom -
- for at søge Deres råd.
Hvilket råd skulle jeg dog give Dem, min kære, unge broder?
Gud har givet Dem en dyrebar gave.
Evnen til at komme ham nærmere gennem hans elskede skabninger.
- Hvad mere kan De ønske? - Enkle mennesker forstår os.
Men de andre ...
Måske har vi fejlet. Det vil vi gerne vide.
Er det ikke muligt at leve i overensstemmelse med Herrens ord?
Eller synder vi i vores indbildskhed?
Hvis det er tilfældet, må Deres Hellighed udpege vores fejl.
Min kære søn, fejl tilgives.
Vi er så besatte af arvesynden, -
- at vi ofte glemmer uskyldigheden.
Lad ikke dette ske for jer.
Kære børn, I har bragt mig stor glæde og en smule sorg.
For længe siden fik jeg mit kald -
- på en lignende måde.
Men med tiden forsvandt entusiasmen, -
- og ansvaret for kirken hvilede tungt på mig.
Som I kan se. Hvad vil der ske med dem, der følger efter jer?
Hvis det er sandt for os, er det vel også sandt for dem?
Vi dækkes af rigdom og magt.
I, i jeres fattigdom, -
- gør os til skamme.
Francesco.
Francesco!
Gå i Jesu Kristi navn.
Forkynd sandheden for alle mennesker.
Må Deres skare af disciple vokse tusindfold -
- og trives som palmetræet.
Må Gud være med Dem.
I Deres hænder ...
... og i Deres fødder.
Bare rolig.
Hans Hellighed ved, hvad han gør.
Den mand vil tale til de fattige og bringe dem tilbage til os.
Broder Sol og søster Måne
jeg ser jer sjældent
og hører kun sjældent jeres sang
fordybet i selvmedlidenhed
broder Vind og søster Luft
luk mine øjne op
for renhed og skønhed
så jeg kan se
herligheden omkring mig
jeg er Guds skabning
jeg er en del af ham
jeg kan mærke at hans kærlighed
vækker mit hjerte
broder Sol og søster Måne
nu kan jeg se jer
jeg kan høre jeres sang
så forelsket
i alt hvad jeg ser
jeg er Guds skabning
jeg er en del af ham
jeg kan mærke at hans kærlighed
vækker mit hjerte
broder Sol og søster Måne
nu kan jeg se jer
jeg kan høre jeres sang
så forelsket
i alt hvad jeg ser.